- Gav du Caesar ett uppdrag? - Han gömmer sig bland rebellerna.
Större ära än fiendens död.
- Framåt! - De fick order att stanna men flydde.
Vilket straff ska jag utdöma? Var tionde avrättas. 50 män, 50 stenar.
Femtio färgade av dödens löfte.
Gör det här sista jag ber om så fyller jag ditt skepp-
-med alla rikedomar staden ännu har. - Då gör vi så, broder.
Spartacus, Crixus och de andra är galna.
Hämta vapnen! Vakta kilikierna.
Du verkar gilla deras sällskap.
- Ta ditt förnuft tillfånga. - Det är du som tappat förståndet.
- Men jag tvivlar på den väg han följer. - Då är det dags att staka ut vår egen.
Översättare: FRiEND, Incubator, Macchiavelli och Simontax
www.Undertexter.se - Alltid nya texter
Tvätta dem rena från blod och salta dem mot förruttnelse. Vi kan använda dem.
- Agron, en stund med dig. - Jag har varken tid eller lust.
Castus är kanske mindre upptagen.
Jag gillar inte hur han ser på dig.
En blick jag vande mig vid när vi var Batiatus slavar.
Jag fruktar återvändo till det gamla.
Många tror att Crixus fått ett övertag genom dråpet på fångarna.
Och var står du i så fall?
Med dig. Som alltid på slagfältet.
Återvänd till gården. Laeta och hennes folk ska vaktas i min frånvaro.
Är det klokt att lämna staden med så mycket oavklarat i den?
Ska du inte tala till dem och hela variga sår?
Jag har fått nog av ord.
Du måste lära dig vårt språk. Du vet inte hur hon förbannar dig.
Åt helvete med din mor, kuksugare.
- Jag föredrar att inte veta. - Som alla män borde.
Vi bryter upp mot Sicilien och löfte om blod. Inte tid att dricka nu.
Jag hjälper bara broder Lugo.
Jag fruktar vattnet och dess monster.
Allt är färdigt för din resa, kung Spartacus. Enligt överenskommelse.
Med löfte om mycket mer sedan.
Mer än nog för vin och mjuka läppar runt kuken, va.
För att skingra tankarna på den syriska pojken.
- Avseglar du inte med oss? - Heracleo har viktigare ting.
- Jag betalade för dina tjänster. - Du betalade för mitt skepp.
- Och vem ska styra det? - Det betalar jag Tryphon för.
Lycka till, kung Spartacus. Jag höjer en bägare till din ära.
Kom, kapten.
Låt oss minnas kvällen för evigt.
Börja!
Vill ni slåss nu?
Var fanns den blodlusten när vi kämpade mot Spartacus?
Vi är fläckade av piss och skit på grund av er.
För ni flydde som rädda barn inför våra fiender.
Ödet är grymt som ser er andas medan mannen vid min sida-
-rycktes från den här världen för att ni var fega!
Våra förråd får inte tömmas för mycket. För hit mer säd från Sicilien.
Imperator.
Senator Metellus. Ursäkta den klena mottagningen.
Jag visste inte att ni farit så långt från moder Roms bekvämlighet.
Jag vill varken ha fåfäng ceremoni eller överdådigt möte.
Bara svar på en enkel fråga. Varför gav senaten dig en armé-
-bara för att den skulle vara overksam en halv dagsmarsch från Sinuessa?
Senaten gav mig inte en armé utan befäl.
Varje häst, svärd och man du ser köptes med pengar från mitt eget valv.
De skrider till verket bara på order av Marcus Crassus.
Och var det du som beordrade reträtt från Spartacus vid första anblick?
Du skulle lindra den skada han gav oss, inte förvärra den med olyckliga nyheter.
En liten skärmytsling dåraktigt inledd.
- De försumliga är avklarade. - Andra nyheter som retar örat.
Är det sant att du grävt upp det ruttna straffet död åt var tionde?
Jag gav bara en läxa i plikt.
När min soldater möter Spartacus igen blir det rebellen som dukar under.
Folket kommer att fira den händelsen.
Som de kommer att fira nyheten om Pomejus seger i Hispanien.
- Har han besegrat Sertorius? - Snart hemma igen med sina legioner.
Det blir till tröst... om Spartacus ännu plågar oss.
Spartacus är borta från våra tankar innan den unge slaktaren är tillbaka.
Din tunga rasslar djärva ord. Men här sitter du utan dunder och uppsåt.
Vad vill du jag ska göra? Kasta mig mot stadsmurarna i vansinnesattack?
Att föra detta till dess slut, imperator.
Det är redan påbörjat.
Caesar är i Sinuessa, gömd bland upprorsmakarna.
Caesar? Lägger du vårt öde i händerna på den arrogante, förbannade pojken?
Spartacus biter inte i gräset av brutalt våld som Pompejus skulle pröva.
Han har ett skarpt intellekt och måste behandlas därefter.
Du talar som om du beundrade mannen.
Han har ett tarvligt ursprung, men nu darrar själva senaten för honom.
- Större skäl att beundra finns inte. - Senaten darrar inte...
...förutom av vrede för att du inte handlar.
Jag inväntar bara rätt ögonblick.
Men om en liten styrka gick mot Sinuessa skulle det dämpa fruktan...
- Hur många män? - Hur många reste du med?
- Ska mina män göra det du inte vill? - Jag vill att vi delar en ärorik seger.
Gillar du det inte, återvänd hem.
Och lämna kriget åt män som utkämpar det.
- Ger du mig svärd? - Du har visat dig pålitlig, Lyciscus.
Och du ska vara välbeväpnad om jag utsätts för mordförsök igen.
Tack. Jag längtar efter orsak att använda det.
Liksom jag. En önskan vi delar.
Snart öppnar vi porten och klyver romararslen med kukar styva av uppsåt.
Och Spartacus? Återvänder han från sjöresan och går med oss?
- Är inte Spartacus längre med oss? - Han for med Gannicus och kilikierna.
- Visste du inte om det? - Nej, det gjorde jag inte.
Skyddar han romarna och går till sjöss med Heracleo utan ett ord?
- Heracleo seglar inte med dem. - Stannar han i Sinuessa?
Med Castus. De är här för att förlusta sig och njuta välbehag.
Agron då? Smekte han Spartacus kuk när de seglade iväg?
Jag såg honom inte.
Leta reda på Heracleo och ta reda på hur det ligger till.
Vi ska prata med Agron.
Klyftan blir allt vidare.
Tack för maten och för skyddet av mitt folk.
- Jag gör bara vad jag blivit beordrad. - Det är vänligt, mycket uppskattat.
Hon uppskattar oss.
Ni skulle vilja se oss döda...
...som vi vill se er.
Men med tanke på Spartacus barmhärtighet.
Flytta på er eller dö.
Försök att tänka klart! Ni får inte röra de här människorna!
Vi bryr oss inte om era romerska husdjur.
Varför har Spartacus lämnat staden? Svara mig!
Fråga honom när han återvänder.
Jag trodde Spartacus var mer än en ynkrygg med hemligheter och lögner.
- Likt dig när du inte lyder hans order? - De är fienden.
De skiljer sig inte från dem vi plågades av som slavar...
...eller de som dödade din bror.
Det fanns en tid då du följde ditt hjärta när det gällde blod.
Vad säger det dig?
Att vi är annorlunda.
Inte alla.
Hälsa Spartacus att jag vill prata med honom när han återvänder.
Jag har bevittnat många av dina galna planer...
...men jag trodde aldrig att de skulle föra oss över havet.
Sist jag var här...var jag fastkedjad.
På väg till romersk mark. De tog min hustru.
- Nåt de ska ångra i all evighet. - Det betvivlar jag inte.
Men jag oroar mig för nåt annat.
Crixus går bärsärkargång i staden. Crassus hot är en växande storm utanför.
Samtidigt som vi hämtar vete i Sicilien.
Heracleo har berättat om stora skeppslaster som är avsedda för Crassus.
Jag vill att han ska lida, inte hans penningpung.
Maten är ämnad för hans armé. Tar vi den blir de sårbara-
-och tvingar Crassus på fall. - Det har du rätt i.
Du kanske klarar dig utan mina ord, när du inte är dränkt i vin.
En man måste göra vad han kan för att stärka sig mot vardagen.
Jag tror mer om dig. Likt de flesta som är med oss...
...om jag skulle dö.
Du vet vad jag tycker om det. Jag är ingen ledare.
Du bevisade att du är mer än Crixus, när gatorna fylldes av blod.
Hade inte Naevia slagit mig, kanske jag hade gjort likadant.
Nej, det hade du inte.
Vi närmar oss land...
...och romarjävlars blod.
En dag kanske du hittar en anledning att axla förtjänad mantel.
Jag kanske dör i kväll...
...och lämnar dig att sörja med resten av kvinnorna.
Håll formationen!
Vill du lämna oss? Sanus ska hjälpa dig!
- Det är Crassus som förser oss. - Ingen lyckades fly. Alla är döda.
Vi får se vad mer han har att erbjuda i kväll.
Jag tittar i hans ögon och kan inte se pojken jag en gång kände.
Jag finner hans blick kall.
Du borde prata och knyta honom närmare till dig.
Det gör jag gärna. Men han måste hitta sin egen väg...
-...eller för alltid vara förlorad. - Självklart.
Jag talar utan att tänka. Det är hemskt att se nån man älskar på drift.
Jag kan inte erbjuda honom nån tröst.
Du lyser dock lika klart som Polstjärnan...
...och kommer med kloka råd.
Jag gör vad som helst för att lindra både sonens och faderns lidande.
Alla bekymmer försvinner när du är i min famn.
Du kommer alltid att hitta mig där. Tills gudarna stiger ned från himlen.
Äntligen är turen på min sida!
Nu ska jag vinna tillbaka det du stulit.
Och jag ska tömma blåsan på vin.
Kvällen är ung som hororna. Stanna kvar...och se båda mogna.
Ett spelparti till.
Jag kom över pengarna lätt, men det är svårt att lämna dem.
Tänk om alla fick det utbytet i samröre med Spartacus.
Jag är rädd att blod snart ersätter åtrått mynt-
-när nyheter når oss om rebellkungens galenskap i Sicilien.
Det är ett bekymmer.
Och Spartacus bestämmer över ditt fartyg...
...tvingar dig i land när han seglar mot ett osäkert öde.
Nåt han valt själv, utan sprickor som hotar grunden.
Att anfalla den rikaste mannen i hela republiken-
-är en inbjudan till elände och död.
Ska Spartacus anfalla Crassus på Sicilien?
Jag ska tömma huvudet och kuken...
...innan mer piss strömmar från sladdrande tunga.
Flytta på dig, min sköna!
Crixus vill nog veta det här...
...utan tvekan.
Låt oss se vad han kan berätta mer.
Jag hade detsamma i åtanke.
Du måste äta.
Han är arg för att vi fortfarande är vid liv.
Du ska inte få lida för hans missnöje.
- Vänta, Agron. - Jag ska välkomna Spartacus.
- Jag måste få prata med dig. - Jag har ingenting att säga.
Är det vanligt att män öster om Rhen flyr ett bråk?
Nej, men jag vet att syriska jävlar skiter lögner och kallar dem nektar.
- Jag har inte varit dig otrogen. - Du var med Castus men skulle låta bli.
Beordrat? Halsringen ett minne blott.
- Jag sätter inte på mig det för dig! - Du behöver inte bli så arg!
Hade jag blivit upptäckt med kilikier hade du råkat ut för samma sak.
Jag träffade Castus när Crixus och de andra gick bärsärkargång.
Vi letade efter dig och Spartacus och hann inte säga nåt till varandra.
Ska jag tro att av alla inom staden...
-...så dök han upp vid din sida? - Som jag skulle tro dig...
...när det gäller allting.
Vi har ett problem, Agron.
- Hur många män ser du? - Jag får det till 30.
Fler kanske döljer sig i morgondimman.
Spejare. De är för få för att rycka fram.
Snart blir de fler, deras legioner kommer att anfalla.
Då kanske vi ska skicka ett meddelande om dumheten i ett sånt försök.
Samla ihop vapnen, och bered er på att öppna porten!
Spartacus tillåter inte ett anfall!
- Medan han anfaller mannen i Sicilien? - Han rör sig mot Crassus...
...och vi sitter här och smeker kuken.
Låt oss visa Crassus att pengar inte kan rädda honom!
- Du leder inte de här människorna! - Det kanske är dags att jag gör det.
Crixus!
Varför har ni samlats här?
För att möta romarna som samlats på kullen.
Han har gett order om att öppna porten.
Jag vill också öppna porten.
- Äntligen besinnar han sig. - Du missförstår mig.
Jag ger inte ordern för att anfalla Crassus män.
Vad är då anledningen?
Jag vill att återstoden av våra romerska gäster friges.
- Du vill ge dem friheten? - Du har tappat förståndet.
Och du din röst i viktiga beslut.
Försök öppna porten före min order...
...så stängs den för evigt bakom dig.
Det var ett annat liv, när vi njöt av värmen i din fars hus.
För somliga är kylan densamma.
- När åt du senast? - Ingenting att bry sig om.
Så tycker inte jag. Vi går till tältet, bort från den här oförsonliga platsen.
Jag stannar med mina män, som imperatorn önskar.
Din far bryr sig mer om dig än du tror.
Han erbjuder sin hand genom mig.
- Är du här på hans order? - Han sträcker ut sin hand.
Du måste bestämma hur den tas emot.
Dina män som angrep oss? Är de villiga att låta oss leva?
De är inte längre mina män, och de står inte för förnuftet.
Jag hjälper dig från staden, långt bort från deras raseri.
- Om du bara känt så före olyckorna. - Vi har båda sårats djupt av dem.
Du har fått ett irriterande skrapsår. Jämför det inte med avskurna lemmar.
Jag vill bara bort, från dig och från dem som inte lyder order.
Har du tvingat Crixus och de andra från Sinuessa?
De stannar kvar inom murarna.
Jag ger mig av till Sicilien med mina lojala män.
Den store Spartacus, böjer av från ädla mål.
Jag väljer en annan väg.
En väg fläckad av blod, som alla vägar du färdas på.
En väg Rom lett mig in på. Var glad att jag lämnar dess stränder.
Be till dina gudar att jag inte återvänder.
- Flytta på dem. - Åt sidan.
Vi ska se ditt blod flyta en dag!
Ni är välsignade tack vare Spartacus dumhet.
Flytta på dig.
- Du utsätter oss för fara! - Jag säkrar segern.
- Genom att ge våra fiender friheten? - Din vrede slinter, Crassus är fienden.
Du ger vapen till väntande händer. Laeta och de andra har varit med för länge.
- Vad de hört eller sett... - De har sett två bröder splittrats.
- En klyfta vi måste överbrygga. - Vidgad av dina sicilianska planer.
Så tror också Crassus när Laeta berättar om den.
Du släpper henne så han ska få reda på dina planer?
Och när han försöker stoppa dem... krossar vi honom och hans legioner.
Heracleos skepp för männen till Sicilien.
Sanus män ser till att kilikierna står fast.
- Ska jag vara kvar i staden? - Med dem som är lojala mot dig.
Det är vad Crassus kommer att tro.
Kropparna vi saltat kläs och sätts på murarna för att ge sken av bemanning.
Du leder styrkor genom norrporten, över Meliahöjden. Vi tar Crassus sädesförråd.
Han måste dela armén för att försvara förråden.
- Dela sina legioner... - Då bestiger du krönet-
-och anfaller återstående styrkor medan de tror att du är innanför murarna.
- Ensam kan jag inte besegra honom. - Ensam kanske...men så blir det inte.
Vi smiter från Sicilien sedan Crassus män gått iland.
Och från havet förenas vi med våra bröder.
Vi ger oss på Crassus försvagade styrkor från två håll.
- Du visste det här när vi talades vid? - Bara Agron kände till det då.
Gannicus fick veta det sedan vi återvänt från havet.
Jag kunde inte riskera att Laeta och de andra fick reda på avsikten.
- Era jävla skitar! - Du har varit vresig på sistone.
- Är det underligt att ni stängts ute? - Vi måste lämna det bakom oss...
Diotimus sa att bron inte är passerbar så här sent på året.
Vilket också romarna tror. Du ska visa att de har fel.
En läxa jag gärna lär dem.
Landsätt våra män tyst. Återvänd med hast för att hämta fler.
Jag ska försöka att inte döda så många romare innan du kommer.
- Har du fått nog av kvinnor och dricka? - Jag är havets man och hör hemma där.
Om Castus vaknar ur ruset, säg honom att vi hämtar honom.
- Tack för allt du gjort. - Ingen orsak.
- Jag gör det enbart för pengarna. - Du får dem när du återvänder.
En strålande dag för oss alla. Tills vi ses igen. Kung Spartacus.
Det är en vansinnig plan. Såna jag tycker bäst om.
- Är rapporterna från norr riktiga? - Ja, imperator.
- Då inväntar vi lämpligt tillfälle. - Vill du bara ha tecken från gudarna-
-så lyssna noga.
Spartacus har släppt fångar från Sinuessa. Den här kan berätta mycket.
Kom och bryt tystnaden och låt skarpare snille värdera orden.
- Spartacus seglar mot Sicilien. - Och återstoden av hans män?
- De övergav honom och håller staden. - Nu har vi chansen.
- Sinuessa är bara delvis försvarad. - Det kan verka så.
- Det var väl svårt att se staden falla? - Jag saknar ord.
Och ändå överlevde du. En sådan lyckosam välsignelse.
- Tack vare att jag var edilens hustru. - Du är Ennius maka?
- Jag ser inte meningen. - När han fortfarande levde, ja.
Spartacus kände till det och tvingade mig att hjälpa kilikierna.
Du hjälpte mannen som tog din makes liv, för att rädda ditt eget.
För att rädda mitt folk som ännu levde. Nåt jag skulle göra igen om jag behövde.
Imperator.
Kvinnan ger viktig information.
Varför gör du inget?
Som sagt väntade jag bara på chansen som nu infann sig.
Tacksam för din anda. Vi pratar igen, när vi återtar din stad.
Be dem göra sig i ordning för avmarsch.
- Har du vin? - Falerniskt, en gåva från din far.
Kom, vi delar bägare.
Legionerna har beordrats uppställning.
Jag hoppas det betyder att kriget snart är slut och vi kan återvända hem.
För att mötas med ära och lagrar.
För imperatorn och männen som fortfarande tjänar under honom.
Att gå utan sin kära son tynger hans hjärta.
Jag pratar inte om mig själv.
Utan om dem som mist livet genom obehärskade order.
Det var ingen lätt order att ge.
Inte heller utan ånger.
Jag skulle ha dragit den här stenen... och dött i stället för Sabinus.
Du menar inte det.
Skulle inte världen fortsätta ändå utan min närvaro?
Skulle inte imperatorn ändå marschera, utan att tyngas av ständig besvikelse?
Din far älskar dig, Tiberius.
Det verkar som han älskar dig mer.
Nåt som är långt ifrån sanningen.
Allt kommer att bli som det ska.
Allt kommer att bli som det ska...
Förlåt.
Du missförstod mig.
Nej.
Du missförstod mig.
Han tog nåt från mig.
Och jag ska ha nåt i gengäld...
Sluta med det här, Tiberius!
Du glömmer din plats.
Trots fina möten och höjd värdighet, är du fortfarande en slav.
Och ska göra det jag beordrar.
Ställ alla krukor uppe på muren. Crixus kommer att behöva dem på åsen.
Vertiscus! Correus! Följ med.
Fortsätt gå.
- Gå. Gå! - Rör på er!
Litaviccus. För henne i säkerhet till lägret.
Allt vi kunde ta. Finns inget mer i staden.
- Jag hoppas vi har tillräckligt. - Jag hoppas vi har nog med vin.
Vi börjar resan mot ett nytt liv.
- Och ett nytt för oss två. - Det vill du, va?
Din vän smeden. Trots att jag tvingades, vet jag nu...
...att han inte förtjänade ett sånt öde.
- Var du lika tvingad när du angrep mig? - Hade inte du gjort likadant...
...för att skydda din älskade?
Du är en sann krigare nu, Naevia.
Rör mig en gång till oavsett orsak, ska jag behandla dig som en sån.
Fortsätt gå!
Gå! Fortsätt gå!
Rensa gatorna! Utrym!
Du går åt fel håll, broder. Vi ska med Crixus mot Meliaåsen.
Jag ska gå mot mer lovande möjligheter.
Det skulle jag med.
Men Crixus börjar anpassa sig, och vi är bara dödliga som följer gudarnas väg.
Vår väg bär till en död av köld, medan Spartacus seglar mot Siciliens värme.
Han vill inte ha dig, så besudlad med blodet av romarna han beskyddade!
Tärningen är kastad, och vi måste spela till det bittra slutet.
- Jag antar att vi måste. - Kom.
Vi ansluter oss till Crixus.
Har du blivit helt jävla galen, Lyciscus?
Det har alltid varit jag själv.
Som Gaius Julius Caesar.
Är du romare?
- Som du ska till dödsriket! - Vänta! Vänta...
Vänta...så erbjuder jag hjälp!
- Skulle du vända dig mot ditt folk? - De är inte mitt folk!
Jag kommer från landet öster om Rehn...
Och jag vill leva för att kunna återvända en dag.
Jag kan få dig nära Spartacus.
Och tillsammans...
...kan vi göra slut på den galna jäveln.
Ett mycket uppskattat erbjudande...
Men jag har gjort andra förberedelser.
Gör det ni ska och utrym gatorna!
Utrym gatorna!
Se vad som fördröjer Agron och Donar. Jag vill lämna den här staden.
Liksom jag.
Gannicus.
- Jag trodde du var på åsen. - Jag vill inte gå utan att säga nåt.
- Om jag bara kunde stoppa dem. - Innan du kom till staden-
-bad jag till gudarna att de befriade mig från min dominus.
- Och genom dig besvarades mina böner. - Jag har hört det förr och det är fel.
Du behöver inte tro att det är sant. Bara acceptera hur jag känner det.
Jag accepterar det. Nu kan du gå.
Må gudarna vaka över dig.
Och dig...om inte jag kan.
Kör på! Säkra skeppet! Gör klart!
- Det tar tid för dem. - Kilikier brukar inte bry sig.
Inte heller om gott uppförande, eller ett riktigt bad.
Förlåt. Ödet gjorde att vi blev sena.
Var är Sanus?
Borta från den här världen.
- Föll han för romarna? - För deras vilja.
Och för vikten av mer pengar än en kung kan erbjuda.
Förlåt, broder. Jag önskade dig inte ett sånt slut.
Här borta! Vi måste återta staden!
Ta de sista krukorna till Crixus. Gå till hamnen när ni är klara.
Romare!
- Din jävla förrädare! - Nej, en jävla romare.
Spartacus!
Öppna porten!
Repet, Donar!
Crixus.
Jävla pirater.
Du kom till hjälp vid rätt tillfälle.
Som du ofta har gjort.
Spartacus!
Det är romerska skepp.
Retirera till åsen.
Sätt fart! Retirera!
Vad du än planerar... dör det med dig, romare.
Nu är det dags att fly.
Översättare: FRiEND, Incubator, Macchiavelli och Simontax
www.Undertexter.se - Alltid nya texter